DOKUMENTÁRNÍ SERIÁL NETFLIX
Byl jsem u baseballu. Jen jsem dohlížel na hru,
aby se nikdo nezranil.
A v tom mi volali z cheer týmu, že je někdo zraněný.
A tak jsem musel běžet od baseballových hřišť až sem,
abych se na to zranění podíval.
Je to šílený.
Nevím, jak ji trenérka nahradí,
protože ona dělala fakt všechno.
Měla na ten tým strašně velký vliv.
Měla velký podíl na všem,
co se dělo na koberci.
A někdy se stane,
že se někdo zraní a musí být nahrazen
měsíc před soutěží.
Takže se zapojí další lidi a třeba to jsou dříči,
ale nemají stejně dobrou techniku jako jiní členové týmu.
Roztleskávačky tomu věnují hromadu času a pro tělo to má následky.
Skáčou na tvrdé podlaze.
Je to jen gymnastický koberec na dřevěné podlaze.
Máme tu hodně zánětů okostice holeně,
podvrtnuté a vymknuté kotníky, hodně lidí v tom týmu
pořád roztleskává se SLAP lézemi ramene,
máme vykloubené akromiklavikulární klouby, natržené rotátorové manžety,
skokanská kolena, přetržené patelární šlachy,
poranění hlavy.
Možná jich ještě přibude. Snad ne.
Modlím se, aby ne.
Já už další zranění nezvládnu.
Dneska jsem napsal Sherbs.
Neodepsala.
Je ale pravda, že je pořád fakt mimo, takže asi celý den spala.
Gabi říkala, že je fakt smutná.
To si umím představit. Je to její poslední rok a nesoutěží.
Prostě...
Sherbs je Sherbs. Hrála...
JUSTIN BOUVIER AKROBAT
- Hrála v tý sestavě velkou roli. - Obrovskou.
Zranění nepatří jen k cheerleadingu.
Dochází k nim i v každým jiným sportu.
Musíte se s tím nějak vypořádat.
Nejlepší týmy jsou ty, co tohleto umí.
Všichni zdraví?
Víš, že Sherbs má vykloubený loket?
- Fakt? - Jo.
Pilovali jsme pyramidu a ona spadla. Bylo to zlý.
Co v tý pyramidě dělala?
- Topku. - Fakt?
Dělala výhozy, topku, topku v pyramidě.
Byla ve všem.
- Hele, pohotovost. - Chuděra.
Chudák.
Co teď budeš dělat?
Doktor říkal, že jsem na osm až deset týdnů ze hry.
Je to prostě zdlouhavý proces a pořád to dost bolí.
Když se to stalo, podívala jsem se dolů a nikoho pod sebou neviděla.
Pomyslela jsem si: „To dopadne blbě.“
A pak jsem, myslím, zavřela oči
a natáhla před sebe ruku.
To v cheerleadingu nemáte dělat,
pořád vám to říkají, ale když pod vámi nikdo není, bojíte se.
Moji roli je těžký nahradit.
Žádá si to od člověka hodně, aby...
se toho chopil, a musí tu sestavu být schopný zvládnout.
30 DNÍ DO MISTROVSTVÍ V DAYTONĚ
Panebože.
Dnes ráno bylo tak těžký vstát.
Vůbec jsem nespala.
A když jsem spala,
pořád se mi zdálo o tý pyramidě.
Musíme natočit dobrý video celý sestavy.
- Prostě... - Jo.
- ...jde o to... - Musíme.
Normálně se snažíme si určit, kolikrát to sjedem celý.
Abychom měli nějaký cíl.
Letos se to snažíme sjet 41krát.
Když to číslo převrátíte,
je z toho 14 a my si jdeme pro náš čtrnáctý národní titul.
Teda doufejme.
Strašně nerad někoho nahrazuju.
Někdy nás to brzdí. Nemůže sjet
celou sestavu, protože si musíme být jistí, že je to bezpečné.
Musíme pořádně využít každý trénink
a sjet to co nejvíckrát,
protože už nemáme moc času.
Na trénincích cítíte ten tlak.
Tak jo, lidi, teď mě fakt poslouchejte.
Zůstanete na koberci nebo na kraji, nebudete chodit
na záchod, do prádelny,
nepůjdete nikam, aniž byste se zeptali.
Děláme pyramidu a vaším úkolem je spotovat,
a když si nevšimnu, že tu nejste, někdo si může ublížit.
Když Sherbs spadla, hrálo v tom roli víc faktorů.
Není to vždycky chyba konkrétního člověka. Jsme v týmu.
Všichni musí být zodpovědní za všechny.
Dneska toho máme hodně, takže buďte pozitivní,
povzbuzujte se a buďte trpěliví.
S některými už jsem mluvila. Na místo Sherbs půjde Allie.
Některý věci pozměníme a pak ji naučíme tu pyramidu.
S Morgan vyzkoušíme ty výhozy a uvidíme, jak to bude vypadat.
Jo? Tak jedem od začátku.
Když je Sherbs ze hry,
nemám žádnou holku, která by zvládla všechny prvky.
Musíme zapojit jak Allie, tak Morgan.
Tak zkusíme Allieinu stranu.
Pojď, Allie!
- Za Sherbs! To dáš. - ...šest, sedm, osm.
Raz, dva, tři, čtyři, pět, sedm, osm.
Jedna, tři, pět, sedm, osm.
Jedna...
Dobrá práce.
Když se něco pokazí, neječte. je to pak o hodně děsivější.
Spotteři, buďte ve střehu.
Jak vám to teď jde. Co jste dělali včera?
- Musíte chytat takhle. - Však to děláme.
- Ne, chytil jsi ji... - Já chytám takhle.
- Nechte si ty připomínky. - Buďte pozitivní.
Můžeme? Raz, dva, tři, čtyři, pět, sedm, osm.
Jedna, dvě, tři, čtyři, pět, sedm, dobrý.
- Nemá stabilní boky. - Nemá.
Allie, zlato.
Allie, nenatáčej ty boky.
Když zvedáš tu nohu,
nesmíš se natáčet.
Ale dobrý.
- V pohodě? - Jo.
Pracujte chvíli na stuntech.
Můžeme? Jedna... pět, šest, sedm, osm.
Raz, dva, tři, čtyři, pět, sedm a...
Jedna, tři, pomalu, pět, sedm, osm.
Raz, dva, tři, čtyři, pět, sedm, osm.
Panebože.
Občas je taková vynervovaná a nechá se ovládnout emocemi,
ale má o něco lepší techniku než Morgan,
takže jí chci dát šanci a zjistit, jestli to zvládne.
Morgan se o hodně zlepšila, ale ještě je taková nezkušená.
Většina lidí, co nastoupí do našeho programu,
je v All Star týmech,
takže roztleskávají v podstatě nonstop.
Neměla ty stejné možnosti, jaký mělo hodně ostatních studentů.
Pojď, nádech.
- No tak, lidi! - Jdeme!
- Pardon. - Opřete se do toho!
- Vyhoď ji. To je ono. - Jo!
- Ten double byl pěkný. - Jo!
- Díky. - Mnohem lepší.
Může někdo všechny odpočítat?
Will nemá žádnou výdrž.
Vypadá na umření a to skoro nic nedělá. Vím, že drží tu pyramidu, ale...
Potřebuju fyzičku.
Asi musím začít cvičit na trenažéru.
Sotva to zvládám.
Zvažovala jsem na jeho místo Jerryho. Ještě nad ním furt uvažuju,
protože Will měl různý problémy,
měl zraněný rameno, koleno.
A jeho výdrž na tom není nejlíp, podle toho, co jsem viděla.
Do prdele!
Mě ta záda normálně nebolí, jen u toho stuntu to zabolelo.
Když se Will minulý týden zranil,
několik kluků se pralo o jeho místo s Jade.
Přesvědčovali mě: „Já ten stunt dám, vezměte mě.“
Ale Jerry, ten to nezkoušel.
Myslím, že je prostě až moc hodný. Prostě má takovou povahu.
On prostě nebude ten, kdo se nacpe na něčí místo,
i když by měl.
Vy si svý místo musíte vydobýt, víte? Musíte myslet na sebe.
Neřekl bych, že jsem se nesnažil, ale mohl jsem si vést i líp,
co se těch mých stuntů týče.
Udělal jsem ale, co jsem mohl.
Myslím, že ve mně prostě neviděla, co hledala.
- Jen bych chtěl, aby mi to vysvětlila. - Zajdi se jí na to zeptat.
Nebudu se jí na to ptát. To by bylo...
- jako bych... - Ať víš, na čem zapracovat,
protože...
Nechci být hnusný, ale...
- Ale co? - Tohle je tvůj druhý rok.
- Je to tvůj druhý rok. - Je, no.
Takže si zasloužíš vědět, na čem zapracovat.
Jo, to je pravda.
Formuluj to stylem: „Tak na čem mám zapracovat?“
Jo, takhle to říct můžu.
Jo, jednou za ní zajdu.
Pojďme na výhozy.
Máme novou skupinu a Morgan musí trénovat.
- Morgan. - Jo!
Odpočívej v pokoji.
Tak já jdu umřít.
Sedm, osm. Jedna, tři...
Když se Sherbs zranila...
Dobrý, Morgan?
...musela jsem se naučit výhozy.
- Super. - Hej, boky.
Docela se bojím, protože výhozy
patří k těm nejnebezpečnějším věcem, který děláme.
Už se stalo, že lidi u výhozů spadli tak, že si zlomili vaz.
To bylo děsivý.
Já si ale prostě řekla:
„Monica to po mně potřebuje, takže to prostě udělám.“
Pojď, Morgan. Zatni zadek.
Když se nad tím zamyslíte, je to na hlavu.
Kdokoliv se rozhodl vzít dva lidi
a spottera a nechat je někoho vyhodit do vzduchu,
aby viděl, kolik stihnou udělat otoček a salt, byl fakt magor.
Ale jasně, já jsem ten magor, co to dělá.
Jo, mnohem lepší.
Vadí mi jen tvoje pozice u toho ball-X s twistem,
protože se točíš takhle.
- Znovu. - A usmívej se.
Vzala jsem si ji stranou a zeptala se: „Zvládneš to?“
A řekla, že jo.
A měla to zvládnuté během pár pokusů...
- Pět, šest... - Držte a dolů.
Jo, dobrý, Morgan.
Než nastoupila sem na Navarro,
neuměla nic. Fakt nic.
Když říkám, že se strašně zlepšila,
myslím to vážně. Fakt se chce lidem zavděčit.
Pět, šest...
Jo, to už je lepší.
Pokaždý je to lepší.
Tak jo, jdeme na pyramidu.
Jo!
Pět, šest.
Allie!
Pět, sedm.
Raz...
Párkrát sjedeme jen tuhle stranu, jo?
Jo. Chyťte ji. Bude padat tam.
Raz...
A pět. Pět, šest, sedm, osm.
Raz, dva, tři, čtyři, pět...
Sakra.
V pohodě? Seš zraněná?
Seš v pohodě?
Tady.
Co kotník?
Seš v pohodě?
Zvládneš to, nebo ne?
Dej jí chvilku, Kapeno.
Vy běžte na chvilku pracovat na stuntech.
- Seš zraněná? - Ne, jenom naštvaná.
Tak nebuď, protože teď se to fakt nehodí.
Můžeš na sebe být tvrdá, ale pak se musíš zas sebrat.
Snažíme se do toho dostat. Když máš blbou náladu, ovlivní to každýho,
takže musíš zabrat. Každý dělá chyby, ale nesmí se kvůli tomu vztekat.
To je pod tvoji úroveň.
To teda bylo.
Dokáže vydržet jen určitou dobu a pak začne...
Jenže víte co? Nikoho jinýho už nemáme.
- No... - Teda...
Co třeba Kassidy?
Nezlomila si u toho samýho stuntu ruku?
Výhozy do stojky prý dělat může.
Budeme se za ni modlit.
Jak jsem tu seděla, přemýšlela jsem, že bych mohla Morgan dát do pyramidy.
- Dobře. - Dneska to zkusíme, jo?
- Můžeme. - Pokud to pomůže, jsem otevřená všemu.
Jasně.
Za tři a půl týdne jedeme do Daytony.
Nemáme čas na blbosti.
Žádný dělat nebudem.
Tento rok od nás očekávám jen to nejlepší, protože...
nesnáším prohry. Prostě fakt nechci prohrát.
Už jsem to říkala tisíckrát, ale řeknu to zas.
Nesmíte si nechat strhnout body.
Dostanete se do bodu,
kdy víte, jak něco dotáhnout, aniž by vás to stálo dedukci.
Nemusí to být dokonalý,
ale nechceme přijít o žádný body.
Pokud se nebudete rozhodovat chytře, můžete prohrát celý šampionát,
takže jsem rád, že o čísla se nám stará Monica.
Co se týče vymýšlení nebo hodnocení sestav,
Monica přesně ví, co potřebujeme, abychom dostali skóre, jaké chceme.
Abychom dostali vysoké skóre,
musíme mít alespoň jednu část, ve které budou jen neasistované stunty.
Musíte na to jít chytře.
Tak se vytrénujete podle bodovací listiny.
V bodovací listině jsou dvě sekce, technika a obtížnost.
Body za obtížnost dostanete za prvky, které předvedete.
Můžeš ji pustit, abychom dostali bod za neasistovaný stunt?
V tom prvním tě můžu chytit a pak pustit. Za tu sekci pak dostaneme coedové body.
A ten double down pak musí být neasistovaný.
Musíme to správně naplánovat.
Raz, dva, tři.
Celé je to o strategii.
Pokud nám někdo přebije skóre, bude to Trinity Valley.
Mezi naší a jejich školou je to lítý boj.
Naše divize se dostala do bodu,
kdy buď musíme my porazit Navarro, nebo oni nás.
Pokud se nám ale podaří odcvičit sestavu bez dedukcí,
na ničem jiném nám nezáleží.
Máme určené, jaké prvky můžeme provádět,
ale na téhle úrovni už všichni dělají to samé.
Nejde o prvky, ale o to, kdo nemá dedukce.
Když dáte čistou sestavu, znamená to,
že jste v celé sestavě neudělali nic, za co by byla dedukce.
Máte čtyři čistý z deseti, nic moc.
Třeba za pády u akrobacie, stuntů a pyramidy.
Projedu si video ke každý celý sestavě
a zapíšu si všechny, kteří něco nedali, a všechno, u čeho se chybovalo.
Časem by toho mělo být míň a míň, až nakonec poválíte tak, že nezůstane nic.
- A proto chodíš spát v 7 ráno. - Já?
- Jo. - A?
V tomhle týmu prostě musíte být dobří, musíte mít čisté provedení.
Musíte.
Žádný výmluvy mě nezajímají, prostě musíte mít čisté provedení.
Musí předvést bezchybné vystoupení,
mít skvělou techniku a být plní energie,
nebo to nevyhrají.
Taková je tam konkurence.
Takhle nekompromisní to v tom sportu je, když někdo udělá chybu.
SJEDEME TO BEZ DEDUKCÍ
Mluvil jsi s ní už?
- Ne. - A zajdeš za ní?
- Asi ne. - Proč ne?
Protože z toho mám hrůzu, protože...
Ale mohl bych za ní zajít.
Mohl bych...
Mohl bych to naťuknout teď, když ještě nic neděláme.
Řekni, že pracuješ s Delaneym,
ale že bys chtěl vědět, co jsi měl v tom stuntu zlepšit.
- I když ho tam teď nemáme. - No jo.
Jen co se týče techniky.
Jo. Můžu jít teď. Až půjde k lavici.
Tak pojďme.
Monico!
Chtěl jsem vědět,
jestli bych na něčem měl zapracovat.
Tak jo, trochu mě znervózňuje Will,
jednak kvůli jeho výdrži a jednak kvůli jeho rameni,
protože jak vidíš, je už... prostě toho na něj nakládáme hodně.
- Takže můžeš pořádně trénovat s Jade? - Jo.
Protože následujících pár týdnů hodně pojedeme pyramidu
a ten čas, který pak zbyde, bude vyhrazený pro Willa a Jade.
Takže na tom musíš mimo tréninky pořádně zapracovat,
protože když si to s Jade nenacvičíš,
nebudeš připravený to místo převzít. Domluveno?
- Jo, to zvládnu. - Jo?
- Super. - Díky moc.
Morgan.
Cítila by ses na pyramidu?
- Nebo je to na tebe moc? - Ne, zvládnu to.
Musím se ale naučit, co je na jakou dobu, protože...
Je to těžký, jo?
Já nevím,
nejsem si jistá, jaký mám ze všech Allieiných částí pocit,
takže jí tím trochu ulevím,
- což podle mě teď potřebuje. - Jo.
- Takže... - Jo, to zvládnu.
- Teda myslím... - Jestli mě tam potřebujete, udělám to.
Jako všechno ostatní.
Proto mě jako první napadlo, že tam prostě můžu hodit tebe.
Jo, spolehněte se na mě.
Už jsem jí to řekla,
aby... aby byla připravená, až dorazí.
Někdy si prostě nevěřím a nechám se ovládnout emocemi.
Nevím proč.
Asi to prostě na mě bylo moc
a myslím, že Morgan by to zvládla líp než já.
Musíš se zaklonit, protože se musíš dostat od Willa k...
a pak došlápneš nohou na tuhle čáru.
Nahoru. Břicho.
Hop, hop, hop.
Myslím, že to zvládnu.
- Proč ses tak rozhodla? - Viděl jsi to dneska, ne?
Jo. Dělalo mi to starosti.
- Je to na ni moc. - Jo.
Pět, sedm, raz...
Tohle je už ale druhá výměna.
Určitě to bude šílený stres.
Já jsem se jí ptala.
Ptala jsem se: „Bylo to moc?“ Jasně že řekla „ne“, ale...
Chtěl jsem se zeptat... je Sherbs v pohodě?
Ne. Osm až deset týdnů nemá cvičit.
Aha.
Bude to dobrý. Brzo se zlepší.
No, tak to zkusíme.
- Raz, dva, tři, pět, sedm... - Počkat... sedm.
- Sedm. Jedna, tři, pět, šest, sedm. - Pojďme na to.
Mám tě chytnout za zápěstí, že?
Pět, dolů, sedm.
Znovu.
Tři, pět, šest, sedm.
Nahoru. Raz, dva, tři, pět a sedm.
- Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm. - Přes.
U cheerleadingu záhy zjistíte jednu důležitou věc.
Musíte být fakt nebojácní.
Všechno, co děláme, je...
vysoce nebezpečné.
Ten byl fakt děsivý!
A Morgan má odhodlaní. To je to správné slovo.
Postavíte před ni výzvu
a ona chce být co nejlepší,
takže bude vždycky ta první, kdo se do toho vrhne.
Je důvod, proč jsem to místo dostala a proč se k tý sestavě něco přidalo.
Monica mi věří.
A pokud má ve mě takovou víru, že mě zařadila,
měla bych si věřit i já sama.
- Dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm. - Drž, pojď!
Udělala bych pro ni všechno. Umřela bych pro ni.
Podle mých hodinek mám vydechnout.
Můžeme? Hotovo.
Jsem v pohodě.
V pohodě?
- Jo... jen jsem unavená. - Jsem na tebe moc pyšná.
Až to sjedu víckrát, bude to v poho.
- Hned se do toho pustíme. - Tak dobře.
- Můžeme? Řekni, až budeš moct. - Ještě 30 vteřin.
Pak můžeme. Moje hodinky taky říkaly, ať vydechnu.
- Třicet, 29, 28. - Začala to počítat!
- Napiju se a hned jsem tu. - Běž.
24 DNÍ DO MISTROVSTVÍ V DAYTONĚ
Lex, zašla jsi včera za Cameronem?
Ne, nezašla.
- Šla jsem na jídlo a... - A dneska?
- Zajdu za ním. - Proboha.
Takže jsi furt nešla. Takže nevíš, co...
Keke.
Dívala ses jí na kotník?
Přišla, když jí to přišlápli poprvý.
Říkala jsem jí, ať si to co nejvíc leduje.
Neudělala to a přišlápli jí to znovu. Bude se to zhoršovat.
- Jak často by si to měla ledovat? - Co nejčas...
- Několikrát denně? - Včera jsem ledovala.
A kolik tak minut?
- Patnáct. - Patnáct.
- Nedůležitější je... - Na koleji led mám.
- Má si to ohlídat sama. - Ji musíš vést,
jí to nestačí jen říct, musí mít přesný plán.
- Ona mě zná. - A... jo, až moc dobře.
Proto musím vědět, co přesně má dělat,
abych na ni mohla dohlídnout.
Plánujeme kolem tebe celou sestavu, takže musím vědět, jestli to zvládneš.
Za svý tělo si zodpovídáš sama, takže o něj teda musíš... začít pečovat.
To ti mám napsat, ať nezapomeneš? Můžeš si nastavit upomínku?
- Jo. - Hned teď.
Lexi, chci vidět ty upomínky!
Takže, po jídle bych měla být mezi půl šestou a šestou,
takže dojdu domů o půl 7 na to dám led.
Když je toho na mě moc,
mám tendenci všechno hodit za hlavu.
A 15 minut teda.
- Že? - Jo.
Tak jo.
Prostě...
čím víc toho mám na práci, tím míň toho dělám a dělám špatná rozhodnutí.
Tady jsem si začala
vážit toho,
že toho mám hodně na práci,
protože vím, jaké to je nemít žádné pozitivní vyhlídky.
Tak jo, Stephene, budeš nadšenej.
- Ta má radost. - Budeš nadšenej, koukej.
To bude poprvý, co bude mít červy.
Jo, nevím, jestli bude vědět, co s nima má dělat.
- Přijde mi, že má radši šváby. - Tak jo.
Páni!
Když se jim jakoby nafoukne krk a ztmavne,
buď si brání teritorium, nebo jsou ve stresu.
Platíš mi pivo.
Je jako moje dvojče.
V hodně věcech jsme stejný, proto se často hádáme.
- Prostě to tam hodím, ne? - Ne, počkej.
- Dej pozor, ať... - Já vím.
Byla jsem gymnastka a roztleskávačka.
Vedla jsem ji k tomu s tím, že by se jí to mohlo líbit taky.
Učila jsem ji akrobacii,
cvičila jsem s ní stunty v bazénu, a když jsem ji začala vodit
do kamarádčina klubu, nemohla jsem ji odtamtud dostat.
Říkali jsme jí závislačka.
Fakt dřela.
Chtěla být ta nejlepší.
Cvičila i na zahradě. Říkala mi: „Babi, pojď, chci ti něco ukázat.“
A já jsem většinou zavírala oči, protože jsem se bála, že spadne na hlavu.
Všechno zkusí. Nebojí se toho.
Vždycky jsem jí říkal: „Hlavně si neubliž.“
Ničeho se totiž nebojí, víte?
A to je ten problém. Ničeho se nebojí.
Čau, problémový dítě.
- Proč mi tak říkáš? - Protože je to pravda.
Ty jo, vypadáš strašně.
- Pojď si zaskákat. - Co? Jsem po sprše.
Neflákej se tu. Běž.
- To byl ošklivý twist. Nekrčíš špičky. - To byl ghetto styl.
Tak pojď, ty ghetto.
Podle mě jsme si s Lexi sedli proto,
že jsme měli podobné dětství.
Když jsem nastoupil na Navarro, nebyl jsem zrovna dokonalý.
Měl jsem talent, ale byl jsem arogantní, takže...
mě Monica musela zpacifikovat.
Skoč si dva fliky a twist. Jen to pěkně natáhni.
Od začátku jsem Lexi říkal, že je fakt strašně talentovaná
a že když toho využije, mohla by to dotáhnout daleko.
Řekla mi, že toho chce od života víc,
a tehdy jsem se rozhodl, že udělám vše pro to, abych Lexi dostal na Navarro,
protože mi řekla o svém životě a já ji z toho chtěl dostat, takže...
Když jsme se s manželem rozvedli, ona to vzala nejhůř.
Dlouho jsem byla v depresi,
takže jsem svým dětem nebyla dostatečnou oporou.
Dělaly jsme, co jsme mohly, abychom jí ukázaly, že ji máme rády.
To ale někdy nestačí...
víte? Takže...
Prvák byl asi nejhorší.
Chodila za školu.
Když jsem ji odvezla do školy, odešla.
Někdy jsem ani nevěděla, kde je. Ze školy ji vyzvedávali starší kamarádi.
A pak Lexi utekla.
Nějakou dobu byla pryč,
odešla bydlet s nějakými lidmi, ale nevěděla jsem, kde je.
Ve třeťáku s tou školou sekla.
Bylo to s ní... fakt strašně těžké.
Na nějakou dobu jsem úplně ztratila směr.
Nestudovala jsem. Nedělala jsem cheerleading.
Dokonce jsem ani nepracovala.
Můj život se ubíral fakt špatným směrem.
Pořád jsem nějak přicházela k úrazu,
žila jsem život plný nebezpečí.
Co to je? To je moje jizva?
Jo.
- Zajímalo by mě, jestli mi praskla lebka. - Tolik jsem si s ní protrpěla.
Mám to zmapovaný. Mám fotky všeho, co se jí stalo.
Jo, všech mojich úrazů.
Pokaždý, když skončím v nemocnici, zaznamená si to.
Tohle čelní sklo prorazila hlavou.
Jo, za to může moje hlava.
- To je... - Jo, vždycky se připoutejte.
Tohle bylo v únoru.
Bože. Bylo to fakt strašný.
Řekla jsem mámě:
„Víš, právě mi volala policie
a musím tam jít sepsat výpověď.
Kdykoliv mě něco naštvalo, s někým jsem se porvala.
Už jsem byla ve vězení
a odsoudili mě za napadení.
Podle mě jí její máma chtěla být oporou,
ale potřebovala, aby jí v tom někdo pomohl,
protože Lexi v té době byla nezvladatelná.
Nestává se každý den, že vaše 17letá dcera
někoho mlátí na zahradě.
Já byla stejně ztracená jako ona. Nevěděla jsem, jak ji mám zvládnout.
Lexi, uklidni se.
Úplně do toho bušíš.
Nejhorší na tom bylo...
vidět, jak mámě a babičce
ten můj životní styl ubližoval.
A tehdy mi došlo, že s tím musím něco dělat.
Zavolal jsem Monice:
„Mám pro tebe jednu holku.
Bude s ní trochu práce.“
To, co jsem pro Lexi udělal, Monica udělala pro mě.
Udržela mě na uzdě.
Pojď, hvězdo.
Někdy vašemu dítěti domluví až cizí člověk. To je jedno.
Když mě prostě neposlouchá...
Když jí domluví někdo jiný? Nevadí. Hlavně, ať se jí v životě daří.
Monica ji chtěla do týmu. Řekla jsem: „To si ale musíš dodělat školu.“
A tak si udělala srovnávací zkoušky. A výsledky měla na úrovni vysoké školy,
i když skoro dva ročníky neodchodila.
Do toho, Lexi!
Vytáhni to nahoru!
Byli jsme strašně šťastní, že se nakonec rozhodla
vydat se touhle cestou, protože o to jsme se snažili.
Chce od života něco jiného,
už nechce ten život, jaký měla předtím.
A já doufám, že jí to vyjde.
Měla jsem šanci tak jedna ku miliónu, že skončím tady.
Tak jo, super, Lexi!
Konečně jsem se vyhrabala z tý díry a je to super pocit. Fakt skvělý.
A moje rodina je na mě fakt pyšná.
21 DNÍ DO MISTROVSTVÍ V DAYTONĚ
Drž!
- Super, lidi. - Jo!
Stál jsem tady a přemýšlel, co to dělá.
- Někteří tady funí, jako by něco dělali. - No a?
- Děláš stunty. - Ty u nich nefuníš?
- Ne. - Ale nelži.
Žere tě, že si někdo všiml, že jen stuntuješ a i to sotva zvládáš?
Fakt nemáš na to zkoušet mě setřít.
- Starej se o sebe. - Já se starám o sebe.
Radši piluj svůj stunt, než tě nahradí Jerry.
Nechceš se radši starat o svůj?
Zlato, pouštíš se do křížku se špatnou borkou.
Se špatnou borkou.
Ty dostaneš.
- Sbohem. - Čekám na svůj odvoz!
Plesk!
Takhle ji praštit nemusela. Běž do ní!
- Proč se nechala? - Počkat, koukejte.
Takže ty se chceš rvát.
- Nějak je baví vyrážet lidem vodu z ruky. - Jo, na nic jinýho se nezmůžou.
- Cos to řekl? - Že mi vadí, že neumí nic jinýho.
Nikdo se nechce nechat slít...
- Neřekl jsem, že... - ...takže je neurážej.
- Neurážej je. - O to mi nešlo.
Zní to, jako by se neuměly rvát.
To jsem neřekl. Jsem na jejich straně.
- Ty se se mnou chceš há... - No povídej,
než tě proplesknu.
Na Drsňačky koukáme hodně.
Někdy...
někdy...
používáme ty hlášky z toho.
Občas děláme, jako že se rveme. Teda často. Nebudu kecat, děláme to často.
Ty jo, to bylo...
To vystupování, to drsňáctví, ta jistota v tom, kým jste,
to si berete s sebou na žíněnku a vložíte to do vašeho vystoupení.
Říkáte tím: „Já jsem ta drsňačka. Takový já jsem člověk.“
Do toho, Jerry!
V cheerleadingu se můžou vybít všichni kluci,
kteří se nenašli v jiných sportech.
Teď mají místo, kde můžou být sami sebou.
- Hej! - Rozjeďte to!
Pořádně!
V tom je Monica fakt dobrá.
Nesnaží se lidem vnucovat Bibli,
ale má ten hodnotový základ
a je věrná tomu,
co Ježíš představoval: nikoho neodsuzuje,
vždycky se postavila za děti, které byly jiné,
a dala jim místo v životě. Možnost se vybít.
Jo, věřím v Boha. A asi jsem docela konzervativní.
Co se týče hodnot, jsem sice stará škola,
ale budu mít vztek
a budu se vámi donekonečna hádat, když řeknete něco špatného o mých klucích.
Nechápu, jak mohou lidi říkat tak kruté věci
o lidech, které ani neznají.
A nejenže je neznají, ale nejspíš ani nikdy nebyli v blízkosti někoho
nebo si nezkusili vybudovat nějaký vztah s někým, kdo je gay.
Upřímně jsem na tohle téma vedla dlouhý rozhovor
s farářem kostela, do kterého chodím,
a já svůj názor na tohle nezměním.
Prostě ne.
Jsou to moje děti, budu je bránit zuby nehty.
I ty děti, co mají problémy.
Jsem tu pro vás, abych vás bránila a udělala z vás lepší lidi.
To mám nejspíš po svojem otci.
- Čau, tati. - Čau.
- Takže jak se dneska cítíš? - Cítím se... fajn. Jsem v pohodě.
Měls tu dneska pečovatelku?
- Dneska ne? Včera? - Ne, v pondělí.
Dobře.
Ráno jsem jí volal, aby mi donesla léky.
Billy, říkáme mu taťka, dělal vedoucího
corsicanské strojírny.
Opravovali kola vlaků.
Byl zodpovědný za strojírnu v Chicagu
a v Alabamě.
Vysoce úspěšný chlap.
Všichni ho zbožňovali.
On by vám dal všechno, co měl.
Byl pevně odhodlaný
lidem pomáhat.
Byl to taky ale fakt tvrdý chlap.
Myslím, že hodně věcí má Monica po něm.
Celé ty roky tvrdě makal
a vím, že ona to všechno vstřebala.
A pak jsi šla na magistra.
Zvládli jsme všechno, cos chtěla. Super.
Jo, zvládli.
Snažil se víc, než musel.
A myslím, že ona dělá to stejné.
Dře víc, než by musela,
a myslím, že ty dobré věci pak prostě přijdou samy.
Vidíte to na jejím cheer týmu.
Vy...
...hra...
...jem!
Vyhrajem!
Roztleskávačky jsou podle mě ztělesněním toho věčného amerického optimismu.
Část vašich aktivit na táborech NAC
zabere učení se krátkých a dlouhých pokřiků,
ale jednu hodinu věnujete tomu,
že se naučíte všechno o tom, jaká má taková roztleskávačka být.
Pevná osobnost, nadšení pro věc,
ať už vyhrajete, nebo ne, jste vůdci.
Byly jste na vrcholku školní hierarchie,
takže jste měly velkou zodpovědnost, musely jste obstát všem těm nárokům.
Je to těžká práce. Je to velká zodpovědnost.
Naučíte se pravidla a obrátíte je ve svůj prospěch.
Jsou na vás kladeny určité nároky.
Musíte chodit včas, musíte se snažit, co nejvíc to jde,
musíte být dobrý týmový hráč a mít pozitivní přístup.
Hodně z toho platí i v životě. Třeba ve vaší první práci
nebudete mít rádi šéfa.
Jenže vy už umíte zvládnout tvrdé trenéry nebo lidi z týmu.
A díky tomu jsou v životě úspěšní.
Jak můžete čekat, že budete úspěšní, když svýmu životu nedáte řád?
Nikdo to za vás neudělá.
Chci je naučit zodpovědnosti.
Té dneska na světě dost chybí.
Ty děti prostě nemyslí na budoucnost.
Musím vymyslet, co budu dělat příští rok.
Určitě tě napadají aspoň nějaký školy, na který by ses mohla hlásit.
- Ne? Vůbec žádný? - Ne.
Absolutně nic.
Jak budete platit účty?
Budete platit pojištění, penzijko
a to s takovým úvazkem, aby šlo zvládat rodinu,
pokud jste žena a chcete být matkou.
Nad tím oni ale neuvažují,
protože o tom s nimi nejspíš ani nikdo nemluvil.
- Díky, tak na tréninku. - Tak za chvilku.
Je to fakt výjimečná trenérka, protože je fakt soutěživá
a snaží se být co nejlepší ve všem, co dělá.
Rozhodně je to dříč.
Stejnou dřinu a sebeobětování jako za celý tento rok
vložte i do života po cheerleadingu.
Když se budete snažit ve všem, co děláte,
budete za to odměněni. Budete v životě úspěšní.
Buldoci, bude mela!
Červená, černá a bílá!
Buldoci, bude mela!
Červená, černá a bílá!
Chtěla, aby lidi viděli, že můžou dokázat cokoliv,
jen se musí snažit.
19 DNÍ DO MISTROVSTVÍ V DAYTONĚ
Poslouchejte. Pojďte sem a poslouchejte.
Will půjde na rentgen s tou svojí rukou.
takže dneska zařadíme Jerryho
a uvidíme, jak to dopadne.
Dneska to ale sjedeme celé,
takže začneme na začátku a všechno si projdeme.
- Buďte produktivní. - Jerry, to dáš.
Pojď, Jerry.
Nevím, co plánuje, ale možná by mě mohla
v tý sestavě nechat dýl než jen po tu dobu, co tu Will není.
Mohla by mě v tom soutěžním týmu nechat. Takže tak.
Jsem tam.
- Alespoň prozatím. - Navzájem si důvěřujte.
Ahoj, Jerry. Vítej.
- Přivítejme Jerryho mezi Drsňačky. - Vítej v Drsňačkách.
Vím, že jsi jen náhradník, a hned se dozvíš proč.
Je těžký mít fakt radost,
protože jsem tady kvůli tomu, že se někdo zranil...
Tři hluboký nádechy. Jedna, dva, tři.
...ale i tak to pro mě hodně znamená.
Je to úžasný pocit.
- Takže tak. - Poslední.
Jen doufám, že si všimne,
jak moc na tom teď budu dřít,
abych se tam udržel.
Přece jenom jsme ale jeden tým a vyhráváme i prohráváme spolu.
Tak to prostě je a budu v pohodě, ať už to dopadne jakkoliv.
Dobrý. Věděl jsi, co máš kde dělat.
- Dobře, Jerry! - Dobře.
Ty jsi snad čekala něco jinýho?
Myslím, že mi kleknul.
Nezapíná se mi. Nevím, co s tím je, ale...
Tak jo, dám ti jiný.
Jsem tak unavená.
Panebože.
Kapeno...
- Kde seš? - Tady.
- Všude tě hledám. - Říkal jsem zadní místnost vpravo.
- Já myslela, že myslíš ten kout. - To je vlevo.
Tohle je vpravo.
- Dobře. - Máme řešit dva předměty. Jaký?
Dva?
- Jo, Monica říkala... - Odepsala jsem si informatiku.
- Dobře. - Už tam nechodím.
Monica říkala, že jak to mám odepsaný, už tam nemusím.
Fajn, tak si dělej, co chceš.
Ach jo.
Co to sakra...
Nemůžu se ani přihlásit.
Už mám dost jiných starostí.
Co z toho předmětu máš?
Myslím, že jsem na trojce.
Pomůžu ti to vytáhnout na dvojku.
Když to odklikáš hned, vytáhnu tě na dvojku.
Tak jo.
Bože, nenačítá se to.
Proč mám dneska tak hrozný den?
Těžký ráno?
Jo, někdo na Twitteru o mně zveřejňuje soukromý informace.
Ani toho člověka neznám.
Jako tvoje telefonní číslo?
Něco horšího.
- Paráda. - Jo.
Byla jsem na počítači
a začala mi na telefon chodit upozornění
a vůbec jsem nevěděla, kdo to je,
jen že je to nej kámoška holky, se kterou jsem se kdysi rvala.
Nevím, kde přišla...
k mojim soukromým věcem...
který by lidi fakt neměli vidět.
Jsou to starý fotky.
Byla jsem fakt mladá.
Bylo mi 16 nebo 17.
Nechci s tím ale jít na policii,
protože to bude znamenat hodně otázek
a stydím se.
Je to něco fakt osobního,
to, co se dostalo na ten internet.
Nechtěla jsem, aby o tom kdokoli věděl.
Neřekla jsem o tom ani mámě.
Nerada se bavím s policajty,
protože pokaždý, když jsem s nima mluvila, nebylo to zrovna příjemný.
Často se stává, že budou vinit vás.
Takže nevím, komu mám volat.
Konečně jsem pryč od všech těch nebezpečných věcí,
co jsem dělala v Houstonu.
Dospělý člověk se, když je naštvaný, s lidma nerve.
Jednou jsem se ale dostala do tak strašlivý bitky jako nikdy předtím,
protože jsem i ztratila vědomí.
Ta holka pak potřebovala umělé zuby a měla zlomený nos.
Nechci jít zpátky do vězení, nechci mít na krku další trestný čin,
ale je fakt těžký se do toho nenechat navést,
protože to dítě ve mně křičí:
„Spočítej jí to!
Jen jí v tom vymáchej hubu.“
Bojím se o ni.
Nechci, aby sklouzla zpátky k životu, jaký žila tehdy.
Ona se násilí nebála. Ona neustupovala.
Vždycky jsem se Lexi snažil říct, že se může otočit a odejít,
že tomu násilí nemusí pokaždé čelit.
Monica má na svoje studenty větší nároky, než by měli jiní trenéři.
Vůči některým věcem je fakt nulová tolerance.
Vždycky reprezentujete Navarro. Vždycky.
Takže žádné blbosti
jako třeba rvačky na veřejnosti.
Monica jim určila tak jasná pravidla,
že když někdo udělá chybu,
není pak v šoku z toho, že letí z týmu.
Nevěnoval jsem tomu tolik, aby se zase nechala stáhnout dolů.
AMERICKÁ ROZTLESKÁVAČKA PYRAMIDA
- Ahoj. - Dobré ráno.
Můžeme se podívat, na kolik by nás vyšly dvě různé mašle.
Nebo můžeme jít jen do našich obyčejných červených.
v kombinaci s tímhle a udělat něco...
Takže...
- To je samý rozhodování. - Že jo?
Můžeš si to obléct?
- Tenhle jsem ještě nezkoušela. - Zkus si ho.
Jo, zkus si ho a uvidíme.
Měla jsem se ráno učesat, ale nevadí.
- Tys prostě vstala a šla? - Jo. Jako každý ráno.
Jsem na Morgan fakt hrdá. Myslím, že se jí hodně zvýšilo sebevědomí,
a k tomu zvládá víc, než jsem od ní čekala.
Jsem na ni fakt hrdá.
Někteří lidé svým vzhledem prostě vyčnívají z davu.
Hned víte, že by se skvěle hodili k tomu, aby reprezentovali váš program,
byli by skvělí zástupci.
Jako roztleskávačky hrajeme spoustu rolí. Musíme vypadat dokonale.
Lidi prostě očekávají, že budete vždycky upravení.
Někdy jsou pak překvapení, když nás vidí na tréninku, a diví se:
„Ty jo, to jsem teda nečekal.“
Tady je loňská.
Jen mi přišlo, že v krásné uniformě to bude vypadat líp.
Chceš pomoct?
Bodovací listina tyhle věci ale vůbec nezahrnuje.
Klidně to odtamtud vyrvěte.
Velká část hodnocení je skóre za techniku a obtížnost,
ale hodnotí se i celkový dojem
a je v naší povaze tyhle věci soudit.
Takže jo, mohlo by nám to vylepšit skóre,
ale to my se chceme cítit, jako že vypadáme, jak nejlíp můžeme.
Hodně z toho je o psychice.
Musíme překonat naše slabé stránky a pochyby o tom, zda jsme dost dobří.
A pak taky není lepší pocit než ten, že vypadáte stejně dobře jako ta sestava.
Mohla bys mít jen ty kameny po okrajích té černé.
Jé, ukaž.
To vypadá dobře. Dobré písmo.
- Jo. - Ladnost a pokora.
- To sis nechala dělat teď? - Včera.
Bolelo to víc než to na páteři.
A ta páteř...
Bolelo to víc než vláskování obočí?
- Protože to, holka... - Ne.
...byla nejhorší bolest mýho života.
Normálně jsem uronila slzu...
- Dělala jsem, že jsem v pohodě. - Já nebrečím, ale...
To nic. Pro krásu se trpí.
NATÁČENÍ REKLAMY PRO REBEL ATHLETIC
Nic proti...
ale je šílený, jaká je tu venku kosa.
Dej si kolem sebe tu deku, zlato.
Gabi, posuneš se dopředu, ať máš kolena tady u tohohle.
Takže chcete tu tašku...
Posuň se dozadu. Jo, tam.
Když jsem přemýšlela o tom, s kým tu reklamu natočit,
hned mě napadla Gabi Butlerová.
Tak jo, pojď Gabi.
Jednak je to úžasná roztleskávačka, jedna z nejlepších na světě,
a jednak ji děti hodně obdivují.
Takže jsem myslela, že by to byla skvělá reklama
nejen pro nás, ale i pro ni, víte?
Pokud nám to fakt půjde, nemělo by to trvat dlouho.
- Myslím... - Pojďme udělat double.
Tak jo, je devět, začínáme v devět,
takže to zkusme mít do desíti hotové. Nebo do 10:30.
Myslím, že když je budeme poslouchat a uděláme přesně to, co chtějí,
nebude to trvat dlouho.
Jo, protože ten začátek je asi...
Připravení?
- Jo. - Můžeme.
Tuhle část můžem sfouknout hned, jen si sedněte na ten barel. Super.
To je ono. Raz, dva.
Super. To je úžasný. To je přímo na billboard.
Nakloň se k němu trochu.
- Skvělý. - Jo!
Myslím, že tohle bude mít fakt hromadu kliknutí.
Mohl by to být milión...
možná i víc, protože roztleskávaček je hodně.
Fakt vám ty výrazy špičkových modelů jdou.
Vypadáte úžasně. Fakt jak z módního časopisu.
Je fakt těžký to všechno stíhat,
protože trénujeme prakticky každý den
a trénujeme pět hodin a teď ještě točím tohle pro Rebel.
Myslím ale, že mi to otevře spoustu možností.
Je to dobrá příležitost udržet svý jméno v obecným povědomí.
- Ne, nechoď. - Pardon.
Ty boty se nesmí zašpinit.
Připadám si jako pes!
Přístup mojí rodiny, který jsem s Gabi vždycky sdílel, je takový,
že jakmile se naskytne šance, chopte se jí,
protože se vám nenaskytne každý den.
Musíte tu příležitost využít, protože ji nebudete mít celý život.
Hodně dětí, které dělají tento sport,
nejspíš začalo fakt v raném dětství.
Vašeho vrcholu, kdy budete podávat ty nejlepší výkony,
dosáhnete kolem 12 let a skončí to v 18.
Jsem připravená.
Uvidíte je jít na vysokou a až odpromují, budou mít víceméně po kariéře.
Řeknou si: „Mý tělo má dost,“ a úplně s tím sportem skončí.
Ani nechci vědět, kolik je.
Nevěděla jsem, že to tak potrvá.
Fakt věřím, že my tyhle věci
otevřou dveře třeba zase k jiným věcem.
Protože mě docela znervózňují a děsí myšlenky na to,
co budu po cheerleadingu dělat,
protože to byla součást mýho života už od dětství
a neumím si představit, co bez něj budu dělat.
Někdy se ale vzbudím a řeknu si „Proboha,
tak mě bolí celý tělo, že už ho ani necítím.“
- Haló? - Jaký to včera bylo?
Samozřejmě mrzlo.
Zpátky jsem se dostala až tak...
kolem tří ráno a spát jsem šla v pět,
protože jsem si šla pro jídlo, protože jsem celý den moc nejedla.
Tak zaprvý, na to si vůbec nestěžuj,
protože vyšli vstříc tvojemu rozvrhu,
a proto se to tak natáhlo.
Jasně.
Řekla sis, ať tě vyfotí na ten plakát k tvýmu turné?
Nezapomeň, proč si slavná.
Jo? Vím, že tě bolí záda, ale jestli se na to cítíš, vyfoť se v tý jehle.
- Vyfoť se, ja děláš luk a... - Luk udělám, ale jehlu ne.
- Moje záda to... - Protahuješ se?
No... jo, tak trochu.
Jíš, jak máš?
Jo, většinou jím dost...
Vajíčka jíst nemáš, to patří k mléčným výrobkům. Když si dáš žakii,
nebudeš mít 10 až 12 hodin hlad, i když nic nejíš.
- Vědělas to? - Ne, ale...
s tím, jak tady makáme,
takovým způsobem asi pořád jíst nebudu.
No, mám tě ráda, ale jsme v kině, tak nevolej. Pak s tebou ale musím mluvit.
Pamatuj, do mistrovství potřebuju vědět, co chceš příští rok dělat,
takže nad tím začni přemýšlet,
protože už je to za rohem.
- Dobře. - Tak jo. Mám tě ráda.
Včera se mi zdál strašně divný sen.
Někdo mi hrozil: „Udělej mi proteinový koktej,
nebo tě zabiju!“ a já na to jen: „Panebože!“
Dneska si na nic nestěžuju. Budu dělat, co mám.
I kdybych se pak musela jít sama vybrečet na záchodky.
Samoopalovací nástřiky není dobrý podstupovat těsně po sobě.
Pracoval jsem v soláriu ve Fort Worthu.
S tak světlou pletí jako máš ty bych šel nanejvýš do středně tmavý,
nebo budeš oranžová.
Jeden olej se jmenuje G-Gentleman a fakt nádherně voní.
Je to divný, je to opalovací mléko pro muže, ale není jak kolínská.
Voní jak to mléko z Bath and Body Works s vůní mahagonového dřeva.
Je to ono?
Asi to našla jedna holka, která mě nemá ráda,
a dala to na Twitter.
Nevím, co mám dělat.
Proč by to někdo dělal? Nemůžeš to Twitteru nahlásit?
Nahlásila jsem to.
Nechci ale, aby to tím skončilo.
To máš teda hrozný.
Každá sestava vás něco naučí.
Když jste zrovna v tý pyramidě, vím, že je to těžký, taky to tak mám,
ale překonejte to, jo? To zvládnem.
Hej, Lexi, usměj se.
Budeme rodina.
NU! NU!
NU!
Pojďte, lidi!
Držte ji!
No tak, zaber!
Co se stalo? Jak to Gabi mohla nezvládnout?
Gabi to neudržela a pak šlo všechno k zemi.
Nevyčítej si to.
Jsem z toho fakt nešťastná, protože vím, že lidi...
mluví o tom, jak to nezvládám, a je to prostě...
- ...já fakt nevím. - Koho to zajímá?
Fakt s tím chci seknout.
Nesekneš s tím, na to seš moc silná.
Nemáš proč se tak cítit.
Víš, že s tím nesekneš. Taková ty nejseš.
Potřebuje chvilku pro sebe.
Jděte do svých skupin.
Ticho, lidi. Běžte do svých skupin
a pracujte na chvíli sami na výhozech.
A pak uděláme celou sestavu, už nemáme čas.
Možná je to jen cheerleading
a lidi si neuvědomují, co do toho dáváme,
ale tohle jsou vysokoškoláci. Každý den může mít někdo nějaký problém,
ať už je to třeba rozchod
nebo teď s něčím zápasí.
V dnešní době se na tomhle světě
děje tolik šílených věcí.
Hodně jsem těm dětem věnovala,
jsem tu pro ně v různých rolích, ne jen jako trenérka.
Už na začátku jsem se naučila,
jak lidi motivovat, jak je podpořit.
Pojď, Jade!
Takovou tady máme atmosféru a na tom se snažíme stavět.
Dávej si pozor na tu ruku.
Kapeno, už nic neříkej. Dobrý, Allie!
V týmu se musíte dobře chovat ke svým kolegům,
musíte se vzájemně podpořit,
musíte jeden druhého povzbudit. Je to naše práce.
Proto roztleskávačky vznikly.
Tohle jsou moje děti a mám je ráda.
Z celého srdce.
Nechci, aby se kdykoliv cítili, že se mnou nejsou v bezpečí,
protože se mnou vždycky budou.
Seš v pohodě?
Co se děje?
Já jen... nechci o tom teď mluvit.
Budeš dneska v pohodě? Víš, že musíš...
Asi bych pak potřebovala poradit.